LAIKO TILTAS
Visada maniau, kad mes - keista šeima. Pirmiausia aš.
Per aukštas. Per liesas. Pernelyg oranžinis.
Mama buvo žavinga, bet visai ne tokia, kaip visos mamos.
Ji buvo kerinti. Aiški, užimta ir nesentimentali.
Ji žavėjosi karalienės stiliumi.
Tėtis... jis buvo paprastesnis. Visuomet gebėdavo rasti laisvo laiko.
Po to, kai 50-ies baigė dėstyti universitete,
jis visada rasdavo laiko maloniam pokalbiui
arba mielai leisdavo man laimėti stalo tenisą.
Reikia paminėti ir mamos brolį, dėdę Desmondą.
Visuomet nepriekaištingos išvaizdos. Dienas leisdavo tiesiog
būdamas dėdė Desmondas.
Jis buvo turbūt žavingiausias, kartu ir kvailiausias žmogus pasaulyje.
Jo mintys nuolat kažkur skrajodavo. Mes niekada nežinodavome kur.
Galiausiai, mūsų Katerina.
Keitė. Kit Ket. Mano sesuo.
Tarp visų praktiškų palaidinių ir šukuosenų skleidėsi ji,
kitaip nepavadinsi -gamtos vaikas.
Elfo akytėmis, violetiniais marškinėliais ir basomis kojomis...
Ji tuomet buvo ir vis dar yra man
viena nuostabiausių pasaulyje.
Apskritai vaikystė buvo visai nebloga. Pilna rutinos ir šeimos tradicijų.
Būdamas 21-erių vis dar kasdien paplūdimyje gerdavau su šeima arbatą.
Laidydavome akmenėlius ir valgydavome sumuštinius.
Žiemą vasarą, nesvarbu, kokiu oru.
Kiekvieną penktadienio vakarą žiūrėdavome filmą,
nesvarbu, kokiu oru.
O vienąkart per metus - bauginantis Naujųjų metų vakarėlis.
Tu nepakartojamai žavingas.
Aš Keitė. Ką aš geriu?
Labai brangų gėrimėlį.
Jau beveik vidurnaktis. Mes visi einame ten.
Turiu surasti tau...
O Dieve!
Visi kartais klystame. Viskas gerai. Paskubėk.
...šeši, penki,
keturi, trys, du, vienas!
Laimingų Naujųjų metų!
Su Naujaisiais metais!
Atleisk.
Atsibudau kitą rytą pagiriotas, susigėdęs.
Nesuprasdamas, kad toji diena amžiams pakeis mano gyvenimą.
Kelkis, kvaily.
Tėtis tave kviečia.
Labas labas. Seksuali pižama.
Timai, užeik.
Gal tu
sėskis.
Tai formalumas.
Taigi.
Dabar jaučiuosi keistai,
nes ir pats 21-erių taip sėdėjau su savo tėvu.
Po to mano gyvenimas apsivertė aukštyn kojom. Todėl dabar jaudinuosi.
Suprantu.
Kai būsi pasiruošęs, sakyk. Labai paslaptinga viskas.
Gerai.
Timai, mano mielas sūnau...
Faktas tas, kad šios šeimos vyrams visais laikais būdavo sunku...
Dabar nuskambės keistai,
gali nustebinti. Pasiruošk keistenybėms.
Yra tokia šeimos paslaptis.
Mūsų šeimos vyrai sugeba
keliauti laiku.
Jei tiksliau - grįžti atgal į praeitį.
Labai jau keistas pokštas.
Aš visai nejuokauju.
Bandai pasakyti, kad tu ir senelis,
ir jo broliai turėjote galimybę keliauti laiku?
Tikrai taip.
- Ir vis dar galite tai daryti? - Taip.
Nėra taip dramatiška, kaip gali atrodyti. Keliauju tik savo gyvenimu.
Galiu grįžti tik į tas vietas, kurias kada nors lankiau ir atsimenu.
Gaila, nužudyti Hitlerio ar pasimylėti su Trojos Helena neturiu galimybės.
Gana.
- Jei tai ir tiesa, nors visiška nesąmonė. - Tai tiesa.
Tai aiškiai neįtikima. Bet jei būtų, nors ir nėra.
- Tai yra tiesa. - Netiesa. Bet jei būtų, tai kaip aš...
"Kaip" -tai lengviausias klausimas.
Randi tamsią vietelę. Patogios didelės spintos. Tualetai, jei skubiai reikia.
Tuomet taip sugniauži kumščius.
Galvoji apie tą akimirką, į kurią nori sugrįžti, ir tu jau ten.
Truputį paklupčiojęs, pakrūpčiojęs ir patrūkčiojęs.
Nieko sau.
Labai graži tavo reakcija.
Aš, rodos, sakiau "šūdas", bet tai buvo 8-as dešimtmetis.
- Neįtikėtina. Tai pokštas. - Ne pokštas.
Kodėl turėčiau meluoti tam,
- kurį taip myliu? - Na gerai.
Bet kai nusileisiu laiptais, spintoje išstovėjęs sugniaužtais kumščiais,
turėsi daug bėdos.
Pabandom, gerai?
Timai, pasistenk nuveikti ką nors įdomaus.
Turėsi bėdos.
Aš nejuokauju.
- Viskas gerai, Timai? - Taip. Nuostabiai.
Gerai, eime. Jau beveik vidurnaktis, mes turime surasti...
Vidurnaktis.
Laimingų Naujųjų metų!
- Ačiū, Timai. - Nėra už ką, Poli.
Ar mama žino?
- Nė nenutuokia. - Keista. O kaip dėl visko...
Drugelio efektas. Atrodo, visatos dėsnių dar nepažeidėme.
- Laukia sudėtingi metai. - Priešaky sudėtingas visas gyvenimas.
Ką tu nuveikei... keliaudamas?
Man svarbiausia knygos. Perskaičiau viską, ko gali trokšti žmogus.
Dukart. Dikensą tris kartus. O ką tu planuoji?
Galbūt pasitobulinsiu šukuoseną...
Aišku.
...pinigai, žinoma. - Labai jau dviprasmiška laimė.
Visiškai sugriovė tavo senelio gyvenimą. Liko be draugų ir be meilės.
- Nesutikau kartu turtingo ir laimingo. - Būtų smagu, jei nereikėtų dirbti.
Tai tiesus kelias į nelaimę. Pažiūrėk į dėdulę Fredą.
- Kas jam nutiko? - Visiškas niekas. Iššvaistė gyvenimą.
Verta grįžti tik tam, kad tikrai pakeistum savo gyvenimą į gera.
Tu nuoširdžiai apie tai pamąstyk.
Ką gi...
Jei atvirai, dabar manau,
kad būtų puiku, jei tai padėtų man susirasti merginą.
Nieko sau.
Galingai.
Taip.
Tėvystė.
Man tai visados susiję su meile.
Tą vasarą atsidūriau pačiam sūkurio vidury.
Jos vardas -Šarlotė. Kit Ketės dailaus, bet bjauraus vaikino Džimio pusseserė.
Ji svečiavosi visus 2 mėnesius.
Timai...
Patepsi man nugarą?
Žinoma!
Koks nekantraujantis!
O, ne.
Ne, ne.
- Ištepė ir plaukus? - Taip!
Timai, gal pateptum man nugarą?
Žinoma. Sekundėlę.
Gerai.
Ačiū.
O dabar...
Kaip malonu.
Man tai prie širdies.
Tai buvo gražaus įdegio ir kančios vasara.
Pakviečiau netikėlį Džėjų pažaisti teniso, tikėdamasis su juo atrodyti kiečiau.
Aš klydau!
Ką tu darai?
Šarlotė mus abu ką tik privertė jaustis kvailiais.
Nesiseka, Timai.
Kaip, po velnių, susikoncentruoti į patį žaidimą?
Kaip apskritai gyventi, kai aplink toks blaškymas?
Reikalai nejudėjo pirmyn, kol staiga
beveik atėjo metas atsisveikinti.
Šarlote, tai mūsų atsisveikinimo pietūs.
Ne!
Buvo labai malonu, kad šią vasarą svečiavaisi pas mus.
- Tikrai malonu. - Ačiū.
- Mums buvo labai gera. - Ar ne, Desmondai?
- Atleisk, ką sakei? - Malonu, kad Šarlotė čia svečiavosi.
Kas ta Šarlotė?
Mielasis, ji sėdi tavo pašonėje.
- O, taip. Žinoma. Šarlotė. - Labas.
Malonu susipažinti.
O tau ar patiko, kad Šarlotė visą vasarą svečiavosi čia, Timai?
Taip.
Štai ir rugpjūtis.
- Aš jį supažindinau su daugybe dalykų. - Žinoma. Buvai daug labiau išprusęs.
Tik to nesureikšminai.
Užeik.
Kadangi tai paskutinis vakaras, ar galiu tavęs paklausti?
Žinoma, klausk.
Oi, ne, palauk.
Juk neklausi apie meilę, ar ne?
Apie ką? Meilę?
Kit Ket mane įspėjo - jei būtų užsiminta apie meilę,
turėčiau būti labai ryžtinga ir liepti žiūrėti į mane kaip į seserį.
Ir nebūti kvaila.
Ar aš ką tik pasirodžiau tikra kvailė,
nes tu tik norėjai manęs paprašyti kelių patarimų dėl teniso?
Ne, būčiau kalbėjęs apie meilę.
Aišku.
Labai miela.
Labai gaila, kad laukei iki paskutinio vakaro.
Reikėjo paslankioti koridoriais, kol dar turėjome laiko.
Tai "paskutinės nakties" idėja prasta?
Labai prasta. Skamba kažkaip pavėluotai ir įžeidžiančiai.
"Paskutinę naktį" nieko nebūtų išdegę.
Viskas aišku.
Užeik.
- Timai. - Šarlote.
- Labas. - Prisėsk.
Turbūt tu tai jau įtarei,
bet per šį mėnesį aš tave beprotiškai įsimylėjau.
Kitaip ir negalėjo būti.
Tavo veidas tiesiog dieviškas.
O kokie plaukai...
Bet jei ir neturėtum tokio dailaus veido
arba būtumei visai plika galva,
pavyzdžiui, dėl kokios keistos ligos,
vis tiek dievinčiau tave.
Ir aš...
Norėčiau pasiteirauti, ar kartais... ar galėtume dalytis jausmais.
Nieko sau.
Gal pabandom šitaip.
Pažiūrėkime, kaip praeis vasara. Paklausk manęs vakarą prieš išvykstant.
- Prieš pat išvykstant? - Taip.
Pabandyk paskutinį vakarą. Pažiūrėsim, kas bus. Sutariam?
Jaudinančiai įdomu.
Tikrai.
Labai geras pasiūlymas. Puiku. Paskutinį vakarą.
Paskutinį vakarą čia.
Labai ačiū.
Labos nakties, Timiuk.
Pirmoji pamoka.
Jokios kelionės laiku neprivers kito žmogaus tave mylėti.
Sudie!
Mano gyvenimo meilė tiesiog išvažiavo.
O kitą dieną turėjau išvykti aš.
Prašom. Neišleisk visko iš karto.
Dėkoju.
Per dažnai neskambink. Mamai nepatinka būti trukdomai.
Gerai. Ačiū.
Įsėdau į Londono traukinį keliauti į savo ateitį... ir ieškoti merginos.
Apsistojau Šv. Jono giraitėje netoli Ebi Roudo, su tėčio draugu dramaturgu Hariu.
Visuomet malonu turėti giminių, ypač, kai esi naujokas mieste.
Kokio šūdo čia atsibeldei?
- Esu Džeimso sūnus. - Kas?
- Džeimso Leiko. - Na ir kas?
Sakė, kad galiu čia nuomotis kambarį.
Užeik vidun ir lauk.
Tyliai. Nejuokauju. Nė garselio.
Antraip užmušiu tave.
Kilo pirma gera per visą dešimtmetį mintis, kai į duris paskambinai tu.
O dabar pamiršau.
Tu mažas šūdo gabale.
Kaip laikosi tėtis?
Keistuolis, visada taip maniau. Spinduliuoja jis keistą aurą.
- Nejaugi? - Niekada jis man per daug nepatiko.
O mama vis dar panaši į Endi Varhol?
Ką?!
Čia, beje, mano žmona.
- Puiku. - Iš pradžių ji tau nepatiktų.
Sarkazmo pritvinkusi karvė.
Visgi galiausiai įsitikintum,
kad ji geriausias žmogus pasaulyje.
Todėl ji mane ir paliko.
Na štai.
Pasistenk labai netriukšmauti. Ypač, kai mylėsiesi.
- To tai jau nebus. - O Dieve! Namie jau du nevykėliai.
Čia mano duktė.
Mylėkis su ja, jei nori. Panašu, kad visi tuo naudojasi.
Nelabai įkvepianti gražaus romano pradžia.
Darbe taip pat nekvepėjo meile.
Teisės pasaulis priklausė vyrams.
Labas, aš Roris. Be galo malonu susipažinti.
Kas žino, gal tapsime draugužiais, et cetera.
- Kas tu per vienas? - Timas Leikas.
Tikiuosi, tu geresnis už šį juokdarį.
- Greičiau, Rodžeri. - Aš Roris.
Aš čia jau pusantrų metų. Esu malonus. Jau dvejus metus.
Praslinko 6 vienatvės mėnesiai. Buvome tik aš ir Haris.
Dirbau teisininku 24 valandas per parą.
O jis pamažu baigė savo naująją pjesę.
Nesvarbu, kiek aplink sukiodavosi merginų,
aš nuolat sugebėdavau likti tik su Roriu.
Labas.
Kol visai netikėtai,
vieną apgaulingą naktį vaikščiojant su patrakėliu Džėjumi, įvyko stebuklas.
...padavėjos yra,
- palūkėk, jos -aklos. - Tu juokauji?
Nejuokauju. Jos kaip šikšnosparniai!
Malonu, kad apsilankėte, ponai. Tikiuosi, jums čia patiks.
Karlo jums parodys staliuką.
Šaunu. Veskite, maestro.
Galite padėti savo dešinę ranką ant mano peties? Draugas tegu laikosi jūsų peties.
Nepamirškite laiptų ir pasiruoškite,
nes čia visiška tamsa.
Ponai, jei neprieštarausite, sėskitės šalia šių dviejų damų.
Skamba tiesiog puikiai!
- Kalbi tarsi būtum labai guvus. - Tikrai taip. Ir labai dailus.
Kažkas prisėdo.
- Labas. - Labas, aš Merė.
Aš Timas. Mano mamos vardas taip pat Merė.
- Ar jai tinka šis vardas? - Manyčiau.
Nors ji ryžtinga. Bernarda jai tiktų labiau.
Aišku.
- Kažkas ką tik palietė mano alkūnę. - Aš neliečiau.
Tada dar blogiau. Jei ne tu, tai kas tada?
Ir ne aš, nes aš dabar liečiu kažką kitą.
Taip, ir geriau liaukis. Ačiū.
Merginos, sakykite atvirai, kuri jūsų gražesnė?
- Aš. - Taip. Ji.
Nuostabu!
- Aš esu panaši į Keitę Mos. - Iš tiesų?
Ne. Labiau panaši į voverę.
- Tau patinka Keitė Mos? - Aš ją dievinu.
Aš kaip tik dėviu vieną jos suknelių. O tu?
O, ne, jos rūbai man visiškai netinka.
Negaliu patikėti, kad tavo gimtadienis kitą savaitę.
Tavo draugas Džėjus kupinas energijos.
Iš tiesų tai aš jo nekenčiu.
- Kokia yra Džoana? - Atvirai kalbant -prostitutė.
Man atrodo, čia žemuogių putėsiai. Nori paragauti?
- Pabandysiu. - Kur tavo burna?
Ji...
- Ji čia. - Gerai. Čia?
- O Dieve, kur pataikiau? - Man į akį.
Mano akyje dabar gana daug žemuogių putėsių!
- Prašau man atleisti. - Nieko tokio. Visai naujas potyris.
Tai gal susitiksime išėję?
Taip. Žinoma, taip.
Gerai. Neramu.
Taip, baisoka šiek tiek.
O Dieve, man pasisekė. Kaip tau?
Nežinau. Bet jos balsas nuostabus.
- Džoana? - Džėjau.
O, tikras saldainiukas.
O jei toliau vakarotume kartu? Atsikratyčiau to nevykėlio.
Mes skubame. Padėk man pagauti taksi, o aš paliksiu savo numerį.
Arba nepaliksiu. Dar nenusprendžiau. Nusprendžiau. Nieko nebus.
- Labas. - Labas.
- O kur... - Ji su Džėjumi ką tik...
Ji jį nusivedė... nežinau.
Aišku.
Tai aš turbūt...
Ar labai būtų nemandagu, jei paprašyčiau tavo numerio?
Nebūtų.
Jeigu kartais prireiktų tau paskambinti...
Paplepėti?
Gerai.
Ar galėtum...
- Aš Merė. - Merė.
Jau.
Maniau, čia šūdinas senas aparatas. Bet dabar tai mano vertingiausias turtas.
Aš tikrai tau patinku?
Net ir mano suknia?
Labai gražiai atrodai.
O mano plaukai? Ne per rudi?
Man patinka ruda.
- Nusikirpau kirpčiukus. - Nuostabu. Kirpčiukai gražiausi.
Mere!
Lekiam! Štai taksi, o jo atgrasus draugelis kėsinasi mane išprievartauti.
Ateinu.
Turi 2 sekundes.
Tikiuosi, dar susitiksime.
Būtinai.
Gerai. Puiku.
Labos nakties.
Labos.
Tavo apykaklės sagutės
Tavo plaukų spalva
Matau tave visur
Noriu gyventi amžinai
Stebėti tave šokančią ore
Kas nutiko?
Ką tu padarei, vargšeli?
Nieko tokio. Greit sugis.
- Prašom. - Ačiū.
Jeigu pameni, šįvakar debiutavo mano pjesė.
- O Dieve, tikrai. Kaip sekėsi? - Praėjo gerai.
Galėjai jausti, kaip skleidžiasi šedevras.
- Tikrai? - Taip.
Kol pačiu svarbiausiu momentu
pagrindinis aktorius visiškai pamiršo savo tekstą.
- O, ne. - O, taip.
Ne tik pamiršo savo tekstą. Pamiršo taip,
kaip nė vienas aktorius dar nebuvo pamiršęs per visą teatro istoriją.
Kritikai nesakys "Matėme tikrą šedevrą".
Greičiau,, Pagrindinį aktorių ištiko Alzheimerio priepuolis".
- Katastrofa. - Per gražiai pasakyta.
Pradžia didinga kaip Titaniko. Tik pabaigoj niekas neišsigelbėja.
Nei moterys, nei vaikai...
Net Keitei Vinslet nepavyksta.
Visi žūva.
- Pažiūrėsiu, ką galiu padaryti. - Kaip suprasti?
Ką tu darysi? Skambinsi visiems Londono kritikams ir siūlysi pačiulpti?
Kad pamirštų, jog apie pusvalandį sėdėjo visiškoj tyloj
laukdami, kol vienas netikša prisimins bent vieną savo eilutę?
Ne visai taip.
Laba diena.
Laba diena, sere Tomai. Aš Hario draugas. Kaip sekasi kartoti žodžius?
Atleiskite, kaip suprasti "kartoti žodžius"?
Suprantate, teismo scenų žodžiai gana sudėtingi.
Pamaniau, gal būtų visai verta
prieš einant dar kartelį peržiūrėti tekstą. Atgaivinti atmintį.
Nešdinkis iš čia.
Sušiktas lunatikas. Nešdinkis! Raudonas chamas.
Prakeiktas šūdo...
O dabar gynyba.
Nugyvenau daugybę vargingų metelių...
- Nuostabu. ...bet dar niekada
per visą savo iššvaistytą gyvenimėlį
neregėjau tokios siaubingos teismo klaidos.
Ar kaltintojas dar turi ką pasakyti?
Atleiskite. Atsiprašau.
Ar kaltintojas dar turi ką pasakyti?
Ponai.
Suprantu šio teismo proceso svarbą.
Vis dėlto
išsiaiškinkime bent
vieną paprastą ir labai aiškų dalyką.
Sprendžiamas vieno kalto žmogaus
tolesnis likimas!
Štai tas, kuris išėjo pačiam vidury. Praleidai geriausią dalį, vaikėze.
Atsiprašau.
Ar jums patiko dekoracijos?
- Manau, jos buvo nuostabios. - Man kiek per daug rudos spalvos.
Mere!
O, ne.
Nebėra.
Šįvakar čia buvo 2 merginos. Viena jų -gražiausia pasaulyje.
Kita panaši į mielą prostitutę. Ar žinote jų vardus?
Taip, išėjo jau gerokai anksčiau.
Apgailestauju, jos nebuvo užsirezervavusios ir mokėjo grynaisiais.
- Atleiskite, pone. - Viskas gerai. Tiesiog puiku.
Tiesiog mano gyvenimo pabaiga. Labai jums ačiū.
Pralinksmėk, drauguži.
Pasirodo, gyveni su geriausiu gyvu Britanijos dramaturgu.
Dažniausiai aš jų neskaitau, bet šįkart neatsispyriau.
Haris Čapmanas kaltinamas genialumu.
- Turiu lėkti. Tuojau pat. - Kodėl?
Ji dievina Keitę Mos.
Nesvarbu, kad pirmadienis mėlynas
Antradienis pilkas, trečiadienis taip pat
Apie ketvirtadienį negalvoju
Penktadienis -aš įsimylėjęs
Pirmadienį gali sugniužti
Antradienį, trečiadienį dūžta mano širdis
Ketvirtadienį geriau nė neprasidėk
Penktadienis -aš įsimylėjęs
Šeštadieni, neskubėk
Sekmadienis visuomet vėluoja
Penktadienis niekuomet nedvejoja
Ačiū, kad palaikei kompaniją.
Nieko geriau nesugalvojau.
Kaip Džimis?
- Mane metė. - Ir vėl.
- O darbas? - Mane atleido.
Kvailiai.
- Kavos? - Mielai.
Tik dabar pastebėjau katę paveiksle. Matai?
Katę matau, graži.
O Dieve!
- O Dieve! - Kas?
Tai ji.
Tai ji!
Jinai!
Lėk, mergyt!
Atleiskite.
- Labas. - Labas.
Kaip laikaisi?
Gerai.
Kaip gera tave matyti.
Nesu jūsų mačiusi.
O, ne, šūdas.
- Žinoma, nebuvome susitikę. - Ne.
Man rodos, su kažkuo mane supainiojote.
Ne, ne, ne.
Tu vardu Merė.
Labai keista.
Iš kur žinai?
Tu panaši į Merę.
- Kuo panaši? - Mano mama Merė.
Aš panaši į tavo mamą?
Ne. Tu daug gražesnė.
- Gražūs kirpčiukai. - Neseniai nusikirpau.
- Gal per trumpi, bet... - Ne.
Ką gi, ačiū...
Buvo malonu susitikti.
Turiu lėkti, nes manęs laukia draugė,
o tu man nepažįstamas.
- Visai nepažįstamas. - Taip, labai keista viskas.
- Keistoka. - Aišku.
- Atia, Mere. - Atia.
- Kaip sekėsi? - Labai prastai.
- Tikrai labai prastai. - Turi bandyti dar kartą.
- Tu gali. - Antras dublis.
Atleisk. Čia vėl aš.
- Labas. - Atsiprašau.
Džoana, čia...
- Timas. - Labas, malonu.
Timas -nepažįstamasis. Jo mamos vardas Merė.
Aš supainiojau Merę su kai kuo kitu.
Bet gal galėčiau pabūti su jumis?
Nes mano sesuo Kit Ket kaip tik išeina...
Taip.
- Atia. ...ir...
Taigi
likčiau labai vienišas.
Gal ir turėtume atsisakyti.
Bet tavo tokia miela šypsena
ir savotiškai juokingi plaukai.
Tikrai.
Gerai.
Bet prisiek, kad tu nesi:
Pirma -lunatikas.
Nesu.
Antra -fetišistas.
Aš ištikimiausias Keitės Mos gerbėjas.
- O Dieve! - Tikrai?
Tikrai taip.
Sutinki, kad jos žavesys glūdi istorijoje?
Jos pirmųjų nuotraukų natūralumas neleidžia pamiršti,
kad išliko šelmiška ir natūrali mergina paplūdimy.
Geriau nė pats pasakęs nebūčiau. Visiškai su tavimi sutinku.
- Pieno? - Norėčiau.
- Cukraus? - Ne.
- Vaikinas? - Taip!
Ne. Vaikino tu neturi.
Aš nepanaši į turinčią vaikiną?
- Ar aš panaši į nesusirasiančią vaikino? - Ne. Siaubingai nemandagu.
Ne tą turėjau omeny. Tik nesitikėjau...
Ar tai naujas vaikinas?
Taip.
Štai ir jis. Rupertas.
- Jis toks mielas. - Rupertas?!
Sveiki visi.
Atleiskite, kad vėluoju. Dėl tėčio.
Labas, Rupi.
Rupi?!
Čia Timas, bet
mes jo visai nepažįstame.
Pamaniau, gal vėliau nueikime į kiną?
Nusipirktume spragėsių, kolos, susiglaustume.
Gerai.
Kada būtent jūs susipažinote?
Jei atvirai, tik prieš savaitę.
Viskas įvyko labai netikėtai, tiesa, pudeliuke?
Turėsiu tave išmokyti, ką galima ir ko negalima sakyti.
- Nereikia "pudeliuke"? - Ne.
Tikrai nereikia.
Papasakokite išsamiau apie pirmąjį jūsų susitikimą.
Gerai.
Tai buvo... Džoana?
- Liepos 17. - Vyko vakarėlis pas Džo.
Tikras pragaras. Rupertas, ačiū Dievui, mane iš ten ištraukė.
Ir kur vyko tas siautulingas vakarėlis?
Viename viešnamy.
- Kuris yra tiksliai kur? - Kas tu -detektyvas?
Atleisk. Mėgstu viską labai tiksliai įsivaizduoti.
Kortfildo sodai 26, SW5. Apie 20.30 val.
Aprangos kodas -ištvirkėliai. Pakanka?
Tikrai taip. Man įdomu, kada tu ten pasirodei? Anksti ar vėlai?
Pačiu laiku. Išgirdau meilės šauksmą.
O Dieve!
Man truputį bloga. Turbūt kalti keksiukai. Tos šilauogės...
Netrukus grįšiu.
Judu tokia miela pora.
- Keistokas. - Mielas.
- Man jis patinka. - Ir man.
Labas. Ar mes pažįstami?
O, ne. Aš Merės draugas.
Ji turi dar vieną draugą? Nustebinai. Bet valio.
Dešrainio?
- Prireikė begalės laiko. Pati dariau. - Ačiū.
Šlykštu. Neišvirta.
Pasimatysime vėliau.
- Labas. - Labas.
Aš Timas.
Merė.
Toks mano mamos vardas. Nesigilinkime.
Gal kiek tiesmukiška,
bet iš akių matau, kad tau šis vakarėlis ne prie širdies.
Todėl gal norėtum su manimi kur nors išeiti užkąsti?
Tuojau pat.
- Nesupratau? - Gal reikėjo tai geriau apmąstyti.
Pasikalbėkime apie Keitę Mos.
Dievinu Keitę Mos.
Manau, kad jos žavesys glūdi istorijoje.
Jos pirmųjų nuotraukų natūralumas neleidžia pamiršti,
kad ji iš tiesų išliko ta pati
šelmiška ir natūrali mergina paplūdimy.
Visiškai su tavimi sutinku.
Jei dabar išeisime, spėtume gerai užkąsti.
Tavo nuostabios akys.
Ir visas tavo veidas.
- Sakai, neblogai pavakarotume? - Dešimtkart geriau.
- Merginos pirmos. - Ačiū.
10 minučių bet kokio vakarėlio tikrai gana.
O, taip.
Ypač šio.
Atsargiau.
Dieve! Koks pimpiagalvis!
Tikrai.
Tai kuo tu užsiimi?
Aš recenzentė leidykloje.
Nieko sau! Skaitymas -tavo pajamų šaltinis?
Būtent. Skaitymas.
Nepakartojama.
Taip pat kaip "Kuo tu užsiimi? Kvėpuoju."
"Aš kvėpuotojas. Man už tai moka."
- Kaip tu radai tokį darbą? - Liaukis, protinguoli. O ką tu darai?
Aš advokatas.
Beveik.
Kaip seksualu.
- Nejaugi? - Tai mano nuomonė.
Kostiumas, teismas, nekaltųjų gelbėjimas. Visai seksualu.
Galbūt. Bet ne taip seksualu, kaip skaitymas.
Sėdėti kabinete, ant mažo krėsliuko... skaityti.
Gerai, liaukis.
Sustok, ponuli. Gauname labai daug knygų.
- Tai labai didelė atsakomybė. - Neabejoju.
Bet kai skaitai savo malonumui,
tai nebe malonumas, nes tai tavo darbas? Čia kaip prostitutėms.
Manau, kad kai jos meta savo darbą, nebegali normaliai mylėtis.
- Dažnai suki dėl to galvą? - Nelabai, tik kartais.
Gerai, nes jei tai būtų nuolat, būtų verta dėl tavęs sunerimti.
- Skaitydama laikraštį ar galvoji "O ne, vėl darbas"? - Daug prostitučių apklausei?
Skaitydama meniu ar galvoji "Skaitysiu tik tada, kai sumokėsi man grynaisiais"?
Su keliomis prostitutėmis turėsi pakalbėti, kad nebesijaudintum?
Trauksi į Rytų Europą ar Tailando link?
Palydėsi mane iki mašinos?
- Mielai. - Gerai.
Šaunus pasiūlymas.
- Papasakok dar apie save. - Turiu tris vyresnius brolius.
- O Dieve! - Taigi.
Kur jie?
Už tavęs.
Ar tau nesiseka pastatyti mašiną?
- Atleisk? - Iki tavo mašinos taip toli eiti.
Jei atvirai, mašina prie mano namų. Mane pavėžėjo.
Aišku.
Gerai. Nuostabu.
Puiku.
Štai ir atėjome.
- O Dieve! - Taigi.
Mašina, namas. Namas, mašina.
Labai teisingai.
Labai logiška.
O Dieve!
Raktai!
Eisiu į miegamąjį, apsivilksiu naują pižamą.
Puiku.
Po minutėlės užeik ir mane nurenk.
Jeigu nori.
Po minutėlės.
Labas.
O Dieve! Ar tau...
- Ar viskas gerai? - Taip.
- Atleisk. - Viskas gerai.
Atsegama priekyje.
- Kur? - Priekyje.
Taip. Ne. Žinoma.
- Dėkui. - Nėra už ką.
Šauniai.
Kitąkart bus lengviau.
Ir šįkart miela.
Taip, iš tiesų miela.
Ar atleistum minutėlei?
Prašom.
Labas.
Spąstai.
O tu žinai, ką darai.
Tikiuosi.
Šaunuolis. Kai kurie pirmąkart susimauna.
Mėgėjai.
Ar atleistumei minutėlei?
Žinoma.
Negaliu sulaukti.
Oho!
Nieko sau.
Geriausia mano gyvenimo naktis.
Įtariu, kad ir išsimiegosiu puikiausiai.
Tai mano nuostabiam vaikinui vieno karto pakanka?
Nesu tikras, ar taip teisinga.
Viskas bus gerai. Tik... O Dieve!
Kiek ilgai tave mylėsiu
Tol, kol danguje žvaigždės žibės
Jei leisi, dar ilgiau
Kiek man tavęs reikės
Tiek, kiek keisis metų laikai
Eik tuo keliu
Kaip aš tave surasiu
Kol gyvenu tau
Kad ir kiek ilgai
Kiek aš tave mylėsiu
Tol, kol danguje žvaigždės žibės
Jei leisi, dar ilgiau
Yra blogų naujienų.
- Tu miršti? - Ne tokių blogų.
- Aš mirštu? - Ne.
Mano tėvai mieste. Atvyksta manęs aplankyti.
O Dieve! Tėvai? Amerikiečiai?
- Kada? - Dabar.
Jie perspėjo, bet tau nesakiau, maniau, kad, kaip visada, jie neatvyks.
- Dabar pat? - Taip. Geriau apsimauk kelnes.
O Dieve! Gerai.
- Atsiprašau. - Ar jiems apie mane pasakojai?
Esu užsiminusi, bet nieko konkretaus.
Jie konservatyvūs, geriau būtų kitos kelnės.
Gerai.
O Dieve! Gerai.
Gal gali juos užlaikyti?
Užeikite.
- Ką?! - Atleisk, bet jiems nepatinka laukti.
- Gerai. Aš čia gyvenu? - Jokiu būdu.
- Ar mes mylimės? - Taip, bet ne oraliniu būdu.
- To aš nebūčiau minėjęs. - Gerai, ir nereikia.
Kaip, tavo manymu, apie tai pradėtume kalbėtis? Padėk man.
Nežinau. Bet jeigu ką, viską neik.
Kam tai rūpi? Tavo tėčiui?
"Timai, ar pastaruoju metu užsiimi kunilingu su mano dukra?"
- O ką gali žinoti. - Supratau.
- Pasiruošęs? - Taip.
- Jie ten. - O, taip.
- Taip, jie už tavęs. - Žinoma. Gerai.
- Tėti! - Labas, brangute.
- Labas. - Labas, mieloji.
Čia Timas.
Laba diena, pone. Ponia.
Ar mums užeiti, kai neturėsi svečių, ar...
Būtų labai sunku, nes Timas čia gyvena.
Tikrai? Su tavimi?
Taip. Bet jokio oralinio, prisiekiu.
Atleiskite?
Atsiprašau.
Timai, papasakok, iš kur esi kilęs?
Jis iš Kornvalio. Ten labai gražu.
Beveik apačioje, panašu į batą.
Tu esi advokatas, tiesa?
Būtent. Ir jis niekada nepralaimi.
Kartais atrodo, kad jau pralaimi,
bet staiga ką nors išsitraukia iš krepšio, ir netikėtai laimi.
Ar kada nors atsakai į tau užduodamus klausimus?
Taip, atsako. Dažniausiai...
Bet ne dabar, nes šiandien kalbu aš, ir labai jaudinuosi.
Aš jį myliu ir noriu, kad pamiltumėte ir jūs.
Brangute.
Atsiprašau. Timai, kalbėk.
Prašom.
- Manau, mano tėtis... - Galiu dar kai ką pasakyti?
Ačiū Dievui, jau viskas.
Turiu 2 bilietus į Nacionalinį teatrą rytoj. Norėtum?
Oi, ne. Aš visą dieną miegosiu.
Kodėl lankymasis teatre turėtų trukdyti?
Dažnai geriausiai išsimiegodavau "Royal Shakespeare Company".
Geriau pasikviesk ką nors kitą.
Man labai patinka lova, teatro tiesiog nekenčiu.
Visai logiška.
Bet koks nelaimėlis bus neužsiėmęs šeštadienio vakarą,
nesuplanavęs savaitgalio?
Bravo!
- O Dieve! Šarlotė. - Kas?
- Mano pirmoji meilė. - Kur?
Po "Išėjimo" ženklu.
- Senoji? - Ne, pribloškianti šviesiaplaukė.
- Tamsiaplaukė? - Ne, šviesiaplaukė.
Šviesūs reiškia šviesūs, taip?
Lik čia. Aš rimtai, lik!
Atrodo, jau taip stovėjome kalbėdamiesi anksčiau.
Šarlote!
O Dieve, Timai!
Kaip nuostabu tave matyti.
Aš tiesiog...
Čia mano palydovė Tina.
Ne. Tiesiog
puiku. Labas, Tina.
Kodėl puiku?
Kartais gyvenimas žeidžia.
Kai Šarlotė mane atstūmė, jaučiausi sužeistas.
Bet dabar žinau, ji turi "palydovę", ir tarsi našta nuo mano pečių nukrito.
Galiu vėl būti savimi pasitikintis heteroseksualas.
Ne to tipo palydovė.
Ką?
Manai, aš lesbietė?
Ne.
Žinoma, ne. Čia tavo draugė.
Taip. Ne. Nieko sau.
Žinoma, draugė mergina - labai aišku.
O aš einu susirasiu savo draugą vaikiną.
O Dieve, Timai!
Kaip gera tave matyti. Tik pamanyk. Nuostabiai atrodai.
Čia mano palydovė Tina.
Labas, Tina. Beje, skamba dviprasmiškai.
Vis dar yra manančių, kad "palydovės" asocijuojasi su "lesbietėmis".
Todėl jei vadinsi Tiną savo palydove, galima pamanyti, kad tu lesbietė.
Aš esu lesbietė.
Nejaugi?
Ar tau tai trukdo?
Netrukdo. Man tokie dalykai patinka.
Aš tiesiog...
Nieko sau.
Pamačiau merginą, prieš 3 vasaras sudaužiusią man širdį.
- Eime pasisveikinti. - Ne. Geriau po praeitį nesiknaisioti.
Geriausia gyvenimo naktis. Visad patiko ši vieta. Judrumas, ryškūs paveikslai.
Man čia taip gera, tos spalvos...
Timai!
- Šarlote! - Kaip malonu tave matyti.
Tikrai netikėta.
Čia mano palydovė Tina.
- Ji lesbietė. - Užsičiaupk.
- Labas, Tina. - O tu pasikeitęs!
Niekada neįsivaizdavau, kad tu gali egzistuoti ne tik Kornvalyje.
Mes einame vakarieniauti, bet būtų malonu kada nors susitikti.
- Mielai. - Linkėjimai mažajai Kit Ket. Kaip ji?
Jai viskas gerai. Iš tiesų Londone jai truputį nelengva.
- Džimis sakė su ja kartais susitinkąs. - Tikrai? Nuo kada?
Juk visada jautei, kad tarp jų kažkas vyksta.
Atleiskite, jūs esate?
- Labai malonu, dėkui. - Teiraujasi tavo vardo.
- Rodžeris. - Tikrai ne.
Visai ne. Jo vardas Roris.
- Malonu susipažinti, Rori. - Ir man.
Atleisk, mes turime bėgti.
- Buvo malonu susitikti. Pasimatysime. - Ir man. Iki.
Atia.
O ji graži.
Tokia graži, kad jei su ja pasimylėtum -mirtum.
Atsagstytum marškinėlius, pamatytum jos krūtis ir akys išsprogtų.
Su ja reikėtų mylėtis užsirišus akis. O tada gali mirti.
Ji nepaliko man savo numerio.
Liepiau Tinai vakarieniauti vienai. Tu alkanas?
- Taip, žinoma. - Nuostabu.
Iki, Rodžeri.
Taip.
- Dar kartą ačiū už teatrą. Įspūdinga. - Kur norėtum nueiti?
Jei atvirai -kur patiktų tau.
Žinai,
man atrodo, kad mes iššvaistėme tas vasaros atostogas.
Jei galėtume keliauti laiku,
gal nebepasakyčiau tau "ne".
Aš...
Gyvenu netoli, už kampo.
Ar palydėsi mane?
Taip.
- Taip? - Taip, žinoma.
Štai ir atėjome.
Daug jaukiau
viduje.
Neabejoju.
- Tai... - Taigi...
Vadinasi...
Taip...
Malonu
tave vėl matyti, Šarlote.
Nuostabus vakaras. Nepakartojama. Visgi man metas
grįžti.
Turiu padaryti kai ką labai svarbaus. Būtent dabar.
Kelkis.
- Kelkis. - Kas yra?
Mere!
Ar tekėsi už manęs?
Nebūk toks savanaudis, aš miegu. Negerai taip.
Teisybė.
Kelkis.
Kas nutiko?
Kelkis. Pasikalbėkime.
Kodėl?
Noriu paklausti kai ko labai svarbaus.
Ar negalime palaukti ryto?
Nelabai.
Bet aš tokia apsnūdusi.
Sapnavau nuostabų sapną.
Kas tai?
Kodėl skamba muzika?
Tai susiję su tuo, ko noriu tavęs paklausti.
Minutėlę.
Romantinė muzika.
Vaikinas, norintis kažko paklausti.
Ar tu priklaupei?
Atsiklaupei.
Ar teatre buvo taip nuobodu, kad nusprendei paprašyti mano rankos?
Panašiai.
Būtent taip.
Taigi...
Ar tekėsi už manęs?
Kokie atsakymo variantai?
"Taip"? "Ne"? "Dink iš mano gyvenimo, nevykėli". Galimi visi.
Manau, renkuosi...
"Taip".
Ačiū, kad paklausei.
Ir ačiū, kad tai ne melodramatiškas piršimasis
su begale žmonių aplink.
Nekenčiu svetimų žmonių.
Aš taip pat.
Tik išjungsiu radiją.
Gera mintis.
Ačiū, vaikinai. Ji truputį pavargusi.
Dėkojame. Eikit.
Oho!
Čia labai gražu.
Netikiu, kad apsistosime viename kambaryje.
Nejaugi?
Jei tau siūlys arbatos, atsisakyk.
- Labas. - Mama, čia Merė.
- Mere! - Labas.
- O tu graži. - Oi, ne, tai tik
daug pudros ir lūpdažis.
Pažiūrėkime.
Teisybė. Gerai.
Nieko gero, jei mergina per daili.
Ji nevysto humoro jausmo. Ir savo asmenybės.
Arbatos?
- Norėčiau puodelio arbatos. - O, ne, visa diena veltui.
O kokios tavo neigiamos savybės? Mažos silpnybės.
Oi...
Aš...
Esu labai nepatikli.
Miela.
Kartais esu labai nuožmaus būdo.
Neišvengiama. Kaip kitaip priversi vaikiną tenkinti tavo norus?
Ir, žinoma,
- jaučiu silpnybę jūsų sūnui. - Ir aš.
Bet geriau jam to nesakyti. Kad neužriestų nosies.
Man taip gerai sekasi ir be kamuoliuko.
- Ką tu apie ją manai? - Man ji jau patinka labiau už tave.
Vos neužmiršau. Džimio Fontanos "II Mondo".
Geriausias visų laikų italo įrašas. Ant jo galvos tarsi negyvas barsukas.
O tu turi albumą!
Įsižiūrėk į tuos akinius!
Nagi, pirmyn! Taip.
Koks ypatingas šis žaidimas. Pirmąkart tėvas ir sūnus kovoja
tarpusavy stalo teniso turnyro finale. Nė vienas iš jų nėra kinas.
Nepakartojamas senojo čempiono ir jo sūnaus žaidimas.
Panašu, kad jaunuolis pamažu silpsta. Jo akyse ašaros.
- Nėra ašarų! - Greitai bus!
Labas! Nežinojau, kad tu čia.
Užsukau tik trumpam.
Aišku.
O kaip darbas?
Ar ilgai čia svečiuojiesi?
Kelias savaites.
Dieve! Tai Londono gyvenimas...
Bjaurus.
Supratau.
Ar Merė atvažiavo?
Taip.
- Kur? - Apačioje.
Būk švelni.
Elkis gražiai!
Atsargiai!
Ir man malonu tave matyti. Bandau sudaryti gerą įspūdį...
Darai puikų įvaizdį.
Prašau visų dėmesio!
Noriu pranešti kai ką svarbaus.
Kaip įdomu.
Pamąstę nusprendėme susituokti.
Labai džiugi žinia.
Kas bus tavo žmona?
Merė. Ji štai ten.
Ačiū Dievui.
Būtų klaiku, jei tai būtų kita mergina. Įsivaizduok.
Atleiskite.
Beje, vestuvės jau netrukus.
Nes mes turėsime vaikutį.
- Tu laukiesi? - Taip.
Kas tėtis?
Tikiuosi, Timas.
Ačiū Dievui. Būtų klaiku, jei būtų kitas vaikinas.
Turime šiąnakt nuspręsti.
- Ką? - Viską.
Tu nusprendei tik dėl vieno - per vestuves aš žengiu prie altoriaus,
grojant keistuolio italo dainai "II Mondo".
- Nuostabi daina. - Ir aš, žinoma, nesutikau.
Todėl dabar bus taip.
Nusirengsiu po vieną drabužį už kiekvieną tavo sprendimą.
Sutariam, jaunoji ponia.
Pradedam.
Kur norėtum susituokti?
Namuose. Nenorėčiau niekur kitur.
Gerai.
- O Dieve! - Gerai.
Kas mus sutuoks?
Vietinis pageltusiais dantimis ir suaugusiais antakiais.
Gerai.
Pliusas Hagridui.
- Vyriausiasis pabrolys? - Velnias.
- Vyriausiasis pabrolys. Sakyk. - Labai sunku. Visaip negerai.
Užrūstini visus, kurių nepasirinkai. Galiausiai imi nekęsti pasirinktojo.
Nes jis nusišneka ir sugadina visą dieną.
- Nori pamatyti šias gražuolytes ar ne? - Noriu.
- Džėjus. - Tai tavo sprendimas.
- Jis geriausias mano draugas, bet kvaiša. - Taip, viską sugadins.
- Roris. - Tikrai?
- Ne, Haris. - Tebūnie Haris. Priimta.
- Roris. Atleisk. - Ką? Sukčiauji.
Gerai, tiek to.
Medaus mėnuo?
Viešbutis Škotijoje.
Savo kelnaičių dėl Škotijos nenusimausiu.
Daugiau negalime sau leisti. Maukis.
- Nesimausiu. - Maukis!
- Dvi savaitės Balio saloje! - Maukis tas kelnaites!
O, ne!
Tai tavo darbas?
Čia ne aš.
Tai tau.
- O, ne, mane pagavo! - Laikau!
Padėk man!
Taip!
Sekite paskui mane!
Nieko sau!
O Dieve!
Prašom.
Prašom čia.
Čia.
Labas visiems,
aš esu Roris.
Kai Timas paprašė būti jo vyriausiuoju pabroliu, labai išsigandau.
Pamaniau, kad geriausia bus rasti kalbų knygą. Štai ji.
Čia siūloma prisiminti labai linksmų anekdotų.
Prisimenu linksmą istoriją darbe.
Buvo labai paini byla
dėl po skyrybų likusio turto išmokėjimo dalimis...
Leiskite paaiškinti kontekstą. Atsakovas...
Kai Timas paprašė būti jo vyriausiuoju pabroliu, pamaniau:
"O kiek tu man mokėsi, šūdžiuk?" Už dyką juk nerašau.
Tuomet jis galėjo rinktis iš šių panelių.
"Sveikos, merginos". O čia matome, kiek toli su kiekviena jis pažengė.
Leiskite iššifruoti koduotę. 5 -čiulpimas.
8 -visiškas įsiskverbimas.
Metas tostui.
Už vyrą su blogiausia šukuosena ir gražiausią nuotaką kambaryje!
Ponios ir ponai, už Timą ir Merę!
Už mus!
Geriau būčiau pasakęs, kaip tave myliu.
Pasakei, tėti.
Buvo aiškiai numanoma.
Nežinau, ar vestuvių dieną pakanka "numanoma". Kaip manai?
Tik nedaryk to, viskas gerai.
Aš toks laimingas, nereikia to daryti.
Elgsiuosi kaip panorėjęs, jaunuoli. Atleisk man sekundėlę.
Vėliau galėsiu papasakoti
ir apie Timo nesėkmes gyvenime, ir žaidžiant tenisą.
Bet...
Dabar reikia akcentuoti svarbiausią
dalyką. Gyvenime mylėjau
tik tris vyrus.
Mano tėtis buvo visiškas šunsnukis, todėl lieka tik dėdė Desmondas,
B. B. Kingas, žinoma, ir šis jaunuolis.
Norėčiau duoti tik vieną patarimą jaunavedžiams.
Visi mes esame panašūs.
Pasenstame ir per dažnai pasakojame tas pačias pasakas.
Bet pasirinkite
gerą žmogų.
Štai geras žmogus
didele širdimi.
Nelabai didžiuojuosi
kai kuriais dalykais savo gyvenime, bet labai didžiuojuosi
būdamas savo sūnaus tėvu.
Atleiskite, kad trukdau, bet gal galėtumėte pasirašyti?
Ne.
Aš vestuvėse, atėjau švęsti tikros meilės,
o ne raityti parašo ant popieriaus skiautės, kurią paskui parduosi eBay,
kad per kitas vestuves galėtum puoštis ne tokia baisia skrybėle.
Matau, susipažinai su mano teta Mei.
O Dieve! Žmonėms derėtų nešioti vardų korteles.
Dabar tavo eilė, Kitl Ketl.
Nežinau, dėde D.
Vaikinai nėra labai mieli.
Ar tikrai, brangute?
Man taip atrodo.
Visuomet naudojasi privilegijomis, o atsilyginti nenori.
Ar norėtum, kad būtume susituokę ne tokią audringą dieną?
Ne.
Nė už ką.
Gerai.
Ir štai viskas prasideda.
Daugybė įvairiausių dienų.
Linksma!
Pouzė.
Tebūnie Pouzė.
Gražiausia pasaulyje mergytė.
Nori pas tėvelį, žinau.
Niekas negali nusakyti to jausmo, kai tampi tėvu.
Kai savo rankose laikai kūdikį, supranti, kad dabar tai -tavo darbas.
Iš anksto nepasiruoši nei begalinei meilei... nei baimei.
Kokia miela.
Tu gimei toks negražus.
Panašesnis į šimpanzę, nei į kūdikį.
Tave pamačiusi dėkojau Dievui, kad mes toli nuo Londono zoologijos sodo.
Duokite man mažąją žiopliukę, pažiūrėkime, ar ji šokinėja.
- Ar mes tikrai... - Ji tikrai šokinės.
- Tik pažiūrėk. - Ji gali viską.
Širdele.
Sunku net įsivaizduoti, kaip stipriai gali mylėti tavo mylimi žmonės.
Ir kaip tavęs nesupranta kūdikių neturintys draugai.
- Nori pas dėdę Džėjų? - Oi, ne. Viskas gerai.
Tikras šokas persikelti į naujus namus, kurių išlaikymas yra per brangus.
- Pažiūrėk, ką radome. - Tik pažiūrėk!
- Brangusis! - Atleisk.
Staiga kelionės laiku tampa beveik nebereikalingos.
Nes kiekviena akimirka tampa nepaprastai žavinga.
Kuo jis vardu?
- Atrodo, Horacijus. - Tikrai taip.
Svarbiausia krikštatėviui žinoti - dovana neturi būti mažesnė už kūdikį.
Užsičiaupk, pasipūtėli šunsnuki.
Nurimk, nieko neatnešiau. Ji nesužinos. Dar neturi smegenėlių.
Nesitikėjau, kad atvyksi, Hari. Vaikų šventės -ne tavo stilius.
Mere, mane apgavo. Žadėjo nemokamo alkoholio.
Kaip žinia, vaikų aš nekenčiu.
- O kur Kit Ket? - Nežinau, sakė, bus apie 15.00 val.
Specialiai jai turime purpurinių keksiukų.
- Štai ir ji! - Vilką mini -vilkas čia.
Palauksime, kol atvyks tetulė Kit Ket.
- Labas. - Džimi!
Kur mano sesuo?
- Maniau, ji čia. - Ne, dar neatvažiavo.
Negerai.
Ką tai reiškia?
Šįryt susiginčijome. Dėl menkniekio, bet ji gėrė...
Paskui išlėkė ieškoti mašinos, kad atvažiuotų čia.
Pasakiau jai, kad susitiksime čia.
Yra tokia Bazo Lermano daina "Sunscreen".
Dainuoja, kad jaudintis dėl ateities
yra tas pat, kas išspręsti algebros lygtį vien kramtant gumą.
Tikros gyvenimo bėdos
bus tai, apie ką nė nesumąstai pagalvoti.
Kas nutiko?
Mes susikivirčijome.
Ir
gal nebuvau visiškai blaiva.
- Kaip ji? - Nieko gero.
Kada ji išvažiavo? Iš kur? Reikia tikslaus laiko ir adreso.
Štai ir mes. Atleiskite.
Užeik.
O Dieve!
- Labas. - Štai ji.
Ar čia gyvena mūsų mažulytė?
Taip, ji apačioje, labai laiminga.
Su gimtadieniu, Pouze!
Atleisk, turėjau paimti Kit Ket.
- Maniau, atvažiuos pati. - Paaiškėjo, kad negali.
- Ar jai viskas gerai? - Vėliau.
Man neramu dėl Kit Ket.
Suprantu.
Ji gėrė vyną, kol mes visi gėrėme arbatą.
Ir Džimis jai nebuvo malonus.
Ji net atsisakė purpurinių keksiukų.
Reikia kaip nors visa tai sutvarkyti.
Taip.
Bet aš manau,
jei kas ir turi tai sutvarkyti, tai ji pati.
Greičiausiai.
O gal ir ne.
Brangioji, kas nutiko?
Tu geriausias žmogus pasaulyje. Tu ir mano žmona. Nesuprantu.
Galbūt, tik galbūt...
Aš esu nenusisekėlė.
Kiekvienoje šeimoje yra toks nelaimėlis,
kuris prastai mokosi, klysta,
kuriam nesišypso gyvenimas.
Galbūt mūsų šeimoje tokia esu aš.
Ne.
Nesi.
Išduosiu tau paslaptį.
Privalėsi niekam neišduoti.
- Mes visuomet turėjome paslapčių. - Tikrai?
Pažadi, kad niekada niekada
niekam neišduosi?
Pažadu.
Galiu keliauti laiku.
Kodėl mes spintoje po laiptais?
Nes mes keliausime laiku, ir tu ištaisysi savo klaidas.
Man patinka, kai tu linksmas.
Čiupk mano ranką. Užsimerk.
O Dieve!
O tu sušiktas Dieve dėžutėje.
Juokauji? Galiu keliaut laiku, o tu mane nukeli į blogiausią visų laikų vakarėlį.
To ir bijojau. Einam.
- Turime daug ką nuveikti. - Ką?
Pasistengti, kad nesusipažintum su Džimiu Kinkeidu.
Greičiau, čionai.
- Bet jis tuoj mane įsimylės! - Šįkart tikrai ne.
Kas ši gražuolė? Dženiferė, tiesa?
- Taip. - Pasiutimas!
- Man patinka tavo sijonas, Dženifere. - Ačiū.
Supratau.
Jei nebūtų sutikęs manęs, būtų pasimylėjęs su bet kuria kita.
Išrauk su šaknimis, tiesa?
Atleisk, Džimi.
- Atsiprašau. - Ar mes pažįstami?
Taip.
Puiku. Atleisk.
O štai ką aš privalėjau padaryti.
Linksmų Naujųjų metų visiems!
Atgal į spintą.
Nepakartojama!
- Kas dabar bus? - Vienas Dievas žino.
Tikiuosi, vengsi nevalų blogiukų, nes jie tikri blogiukai.
Kada tapai toks rimtas?
Kai supratau, kad galiu tavęs netekti.
Būk tvirta. Gali būti keista.
Daug kas bus pasikeitę.
O Dieve!
- Kas? - Džėjus.
- Tas Džėjus? - Taip.
Jis žavingas. Dieve brangus!
Taip.
Einam.
Ateikite čia.
Mama ką tik atplėšė sausainių pakelį.
- Kaip tu? Pasiilgau tavęs. - Viskas gerai.
- Tavo mama pasiūlė padirbėti sode. - Gerai.
Švarinimasis, nes trūksta tvarkos. Viskas, kas negyva -lauk.
Šito mes ir ieškome.
- Negyvo. - Matai.
- Kaip sekėsi? - Nepaprastai maloniai.
Aš tokia laiminga. Papasakok man viską.
Ar pavalgydinsi? Turiu padaryti kai ką svarbaus iki 18.00 val. Arba mane atleis.
Žinoma. Nieko nėra maloniau.
Kur pats nuostabiausias pasaulio žmogutis?
Tėvelis trintą maistelį sugrūs tau į burną.
Labas, mažiuk.
Palauk čia,
aš tuojau grįšiu.
Tėti, galime trumpai pasikalbėti?
Taip, žinoma.
Negaliu vėl grįžti į jam pradžią davusią akimirką?
Ne.
Viskas gerai, kol tai įvyksta, bet ypatingas spermatozoidas
davė pradžią ypatingam tavo kūdikiui, jei ką pakeistum, turėtum kitą vaiką.
Kiekviena diena iki vakar yra tokia, kokia bus visados? Prarasta?
Kaip ir visiems kitiems.
Aišku. Įdomu.
Myliu tave, tėti. Turiu bėgti.
- Eikite namo. - Ne.
Neišeisime iš čia, kol įsitikinsime, kad tai nebepasikartos.
Ar dabar eisite?
Turiu palikti Džimį, tiesa?
Viskas į gera.
Ir dar
privalau liautis gėrusi.
Ir liautis mesti darbus.
Ir susitikinėti su
mielu ir nuobodžiu vaikinu.
Mielas nebūtinai bus nuobodus.
Pavyzdžiui?
Metas Deimonas?
Supratau.
Susitikinėsiu su Metu Deimonu.
Ar matei Džėjų?
Tavo Džėjų? Sukeltais sulipusiais plaukais? Panašų į Mapetą?
Taip.
Tiesiog jį prisiminiau. Tu jam visada patikai.
- Tikrai?! - Taip.
Keista!
Planuoju pasikviesti jį vakarienės. Tu laisva?
Turbūt. Reikėtų gal prieš tai pasiruošti.
Taip. Šūdinai atrodai.
- Džoana. - Ačiū Dievui, jūs grįžote.
- Buvo tikras košmaras. - Žinau. Viskas dabar gerai.
- Kur ji? - Tai buvo blogiausia mano gyvenimo naktis.
Kur Pouzė?
Štai ji! Labas!
Labas!
Brangute, kaip laikaisi?
Susilaukime dar vieno.
Oi, po velnių, nereikia.
Skausmas ir svoris. Didelis svoris.
Šiek tiek pastambėjo, taip?
Pasakyk mamytei, kad nori sesutės.
Ne. Pasakyk tėveliui, kad tau gera būti vienturte.
Laimei, buvome jauni ir neatsargūs. Neilgai trukus jau buvome keturiese.
Neįtikėtina. Pouzė Leik, būdama tik 3 metų,
sumuš moterų 10-ies metrų olimpinį rekordą.
Jie tai padarys. Ir štai jie pasiekė finišą!
Nuostabu. Tu tokia gera.
Pramiegojai visiškai viską.
Nežinau, ką apsirengti vakarienei su mūsų geriausiu rašytoju.
Tuojau baigiu su monstriukais ir ateinu.
Labai ačiū.
Dar kartelį.
Kaip atrodau?
Žavinga. Nuspręsta.
Ne, surimtėk. Kažkaip...
Nežinau, man nepatinka.
Neišraiškinga...
Ir atrodau tokia gremėzdiška.
Gal tu ir teisi. Neišraiškinga ir gremėzdiška.
O kaip šita?
Žavinga. Štai ir viskas.
Ne. Per daug atvira.
Nejaugi?
- Gerai. - Ne per daug atvira.
Šių aukštakulnių aš neavėsiu. Atrodau kaip prostitutė.
- Tuomet žemakulnius. - Tada iškyla trumpų kojų problema.
Nori atrodyti kaip prostitutė ar kaip nykštukė?
Tai jau įspėjimas.
Taip!
Ne.
Ne!
Man patinka šita.
Renkuosi apatinę suknelę. Išdykėli tu.
- Ši? - Nebloga.
- Ar šita? - Gudrauji, taip? Ta pati suknelė.
Ne!
Tikrai?
Gerai. Nemanau, kad ši netinka.
Pasakiška.
- Tikrai? - Taip.
Gerai. Nuostabu.
O kaip tau mėlyna?
- Mėlyna? - Taip.
Pirma buvo neišraiškinga ir griozdiška, nors iš tiesų tokia nebuvo.
- Kuri tau gražesnė? - Nežinau. Atrodo, tuoj išprotėsiu.
Man turbūt mėlyna gražesnė. Taip.
Rengsiuosi šitą.
Atrodai nuostabiai.
- Tikrai? - Taip.
Ačiū.
O Dieve!
Kur Pouzė?
Palikau apačioje.
Į kambarį, kur likęs rankraštis, duris uždarei?
Atrodo.
Žiūrėk man tiesiai į akis.
Aptarkime iki galo. Mano gyvenimas beveik baigtas.
Man reikia išlėkti bent minutėlei ar dviem.
Nedrįsk!
Nesielk taip! Ką man dabar daryti?
- Reikia atsiliepti. - Jei pakelsi, užmušiu tuo pačiu telefonu.
Neatsiliepsiu, bet turiu labai trumpam išlėkti.
Niekur tu nelėksi.
Gerai.
Atleiskite, pone Makjuvenai.
Perskaitėme didžiąją dalį knygos, bet kita dalis
buvo išpaišyta arba susmulkinta.
Taip.
Nė neįsivaizdavau, kad Pouzė moka naudotis šia mašina. Įspūdinga.
Kas yra? Kuo galiu padėti?
Oi, Mere.
Ne, viskas... atleisk.
Sūnus viską paaiškins.
Skambina tavo mama.
Labas, mama.
Ne, ne, viskas gerai. Mes...
Tuojau atvažiuosime.
Iki.
- Labas, branguti. - Kaip tu laikaisi?
- Atvirai? - Kodėl ne?
Sušiktai pikta.
Gyvenimas be tavo tėvo atrodo bevertis.
Mere, išgerkime arbatos.
- Kaip tu? - Viskas gerai.
- Ar valgei? - Žinoma.
Desmondai!
- Kaip gyveni? - Dėkui, labai gerai.
Nors karštoka.
O tavo tėčiui nelabai gerai.
Vėžys.
Taip.
Man labai dėl to liūdna, Timai.
Per vestuves jis sakė, kad myli mane.
- Jis myli. - Žinau.
Tada buvo laimingiausia mano diena.
O šiandien turbūt pati blogiausia.
Tėti!
Dėl Dievo meilės.
Ir tu čia.
Ką?
Kit Ket ką tik išėjo apsiverkusi, o dabar atėjai ir tu. Ką sakė mama?
- Tiesą. - Ką gi...
Dar ką nors?
Gal dėl rūkymo, bet negalėjau pakeisti nieko iki jūsų gimimo.
Tavo mama nebūtų su manim draugavusi, jei nebūčiau buvęs seksualus rūkalius.
Ligą diagnozavo labai greitai, bet jau per vėlu.
- Kiek dar liko? - Supranti...
Gal dar
keleri metai.
O iš tiesų?
Bijau, kad kelios savaitės.
Ar mes jau apie tai esame kalbėję?
Taip.
Kas nutiko?
Per daug susijaudinau.
Apkabinau tave.
- Atleisk. - Galvojau apie keliones laiku.
Niekada nesakiau, kad galima pakeisti viską į gera.
Gyvenime yra ir gėrio, ir blogio, nesvarbu, kas tu toks.
Pavyzdžiui, Jėzus -Dievo sūnus, o štai kaip viskas jam baigėsi.
Suprantu, bet...
Turbūt supranti, kad jaučiuosi šiek tiek apgautas.
Nesijausk. Priešingai. Juk žmonės, kurie liaujasi dirbę 50-ies,
yra vėžiu sergantys keliautojai laiku, norintys su sūnumis žaisti stalo tenisą.
Aišku.
Tai štai kokia tiesa?
Atleisk, kad kvietėme. Staiga liga labai paaštrėjo.
Noriu tau pasakyti kai ką labai svarbaus.
Ar nori, kad pasakyčiau, ar mieliau pats išsiaiškinsi, kaip kad aš padariau?
Dar viena paslaptis?
Mažiau dramatiška, bet daug svarbesnė.
Tikroji esmė.
Ne, tu pasakyk.
Branginkime laiką.
Ir jis atskleidė man savo laimės formulę.
Pirma dviejų dalių plano dalis yra mėgautis kasdieniu gyvenimu,
diena iš dienos, kaip ir visi normalūs žmonės.
Tai mūsų naujausias pareiškimas ir pataisytas paragrafas. Pabrauktas.
Rupertai, tai geriausia, ką sugebi?
Tikrai ne. Galime pakeisti.
Antras įrašas.
Labas vakaras, pone. Valgysite čia ar išsinešite?
- Išsinešiu. - Kaip jums patogiau.
Puiku. Iš jūsų 4,24, pone. Labai ačiū.
Puiku. Grąža -76 pensai.
- Ačiū. - Ačiū jums.
Ar kaltinamąjį Džoną Velbeką pripažįstat kaltu ar nekaltu dėl sukčiavimo?
Nekaltas.
- Toks jūsų visų verdiktas? - Taip.
- Ačiū. Galite sėstis. - Ačiū Dievui.
Kaltinamasis išteisinamas.
Prašom stot, teismas eina!
- Išjungiame šviesas? - Taip.
Sunki diena.
Bet yra ir antra tėčio plano dalis.
Reikia kiekvieną dieną taip pat gyventi kelis kartus.
Pirmą kartą -priimi tos dienos rūpesčius ir nepastebi, koks gražus pasaulis.
Antrą kartą -dėmesį sutelki į tai, ko pirmąkart nepastebėjai.
Gerai, tėti.
Pabandykime.
Ką dabar paruošėte?
Štai jis su pataisytu...
Čia likę visi pabraukymai. Ar tik tiek sugebi?
Paliksiu judu, kad dar padirbėtumėte.
- Laba diena, pone. - Laba diena.
- Valgysite čia ar išsinešite? - Norėčiau išsinešti.
- Ar jums reikia maišelio? - Dėkui, nereikia.
6,23. Geros dienos.
Ačiū, sudie.
- Pažvelk aplinkui! - Ką?
Argi ne gražūs rūmai?
Bėgam.
Nekaltas.
Fantastiška!
Taip dėl tavęs džiaugiuosi.
Visgi ne tokia bloga diena?
Iš tiesų visai gera diena.
Manau, net labai gera.
Net palengvėjo.
Nes, jei diena būtų buvusi bloga,
maniau, būčiau turėjusi su tavim mylėtis, kad bent tiek būtų to gėrio.
Labos nakties.
Buvo labai, labai sunki diena.
Man labai blogai sekėsi.
Mane atleido iš darbo.
Paskui nužudžiau žmogų.
Tikrai labai nevykusi diena.
- Siaubinga. - Tikrai.
Pati blogiausia gyvenimo diena.
Vargšelis.
Žinoma, yra dienų, kurių nebesinori dar kartą gyventi.
Kaip tu?
Ar mes pasiruošę?
Žinoma, ne. Labai liūdna diena.
Duok man minutėlę.
Kaip nuostabu.
Dikensas nepakartojamas. Jo juokai ir triukai.
Iš kur atkeliavai?
Iš tavo...
Supratau.
Rimta diena.
Ačiū, kad užsukai. Kaip dėdės Desmondo kostiumas?
Tvarkingas.
Nuostabu.
- Ar sakiau, kad noriu Niko Keivo muzikos? - Jau pasirūpinta.
Ačiū.
Ar galiu tau paskaityti vieną pastraipėlę?
Žinoma, turiu begalę laiko.
Manau, romėnai pernelyg jaudinosi dėl savo nosių.
Turbūt dėl to jie galiausiai tapo tokie nerimastingi.
Pono Vopslio romėniška nosis taip mane erzino...
Į mano glėbį
O Dieve
Į mano glėbį
O Dieve
Į mano glėbį, o Dieve
Į mano glėbį
Bet tikiu meile
Žinau, kad ir tu tiki
Tikiu kokiu nors keliu
Kuriuo galime eiti drauge
Uždek savo žvakes
Tebūnie kelionė šviesi ir tyra Kad ji vis sugrįžtų
Nuolat ir dar dažniau
Į mano glėbį, o Dieve
Į mano glėbį
Ką manai apie vaikus?
O ką?
Jų ne tiek ir daug, tiesa?
Ką?!
Turiu omeny du.
Daugiau nei leidžiama Kinijoje.
Tik pamaniau, gal
- metas apdraudžiamajam vaikeliui. - Kam?!
Jei vienas jų labai protingas, nenorim, kad kitas jaustųsi visiškas kvailys.
Jei susilauktume trečio, būtų bent du laimingi vėpliukai.
Ką manai?
Tai buvo sunkiausias sprendimas mano gyvenime.
Pritarti ateičiai ir atsisveikinti su tėvu. Amžiams.
Gal šiek tiek palūkėkime?
Teisingai.
Tu teisus.
O gal dabar?
Dabar?
Taip...
Gerai.
Tikrai?
Tėtis visada norėjo, kad mūsų būtų kuo daugiau.
Taigi...
Galime pabandyti, gal nieko ir nebus.
Būtent.
Galėtų ir šiąnakt.
Net nepatikėtum, kaip gerai žinau kelią į ligoninę.
Trumpam išlėksiu, gerai?
Nulipsiu žemyn.
Šių įtemptų varžybų rezultatas 17:20.
Žaidžia du fiziškai pajėgiausi žaidėjai pasaulyje.
Minia džiaugiasi jaunuoju žaidėju, bet prisimena ir vyresniojo pasiekimus.
O Dieve, laimėjau.
Dvejus metus nesu nė karto laimėjęs.
Pagaliau įgavai formą.
Ką laimėjau? Nepaisant olimpinio aukso?
- Turėsi pasitenkinti bučiniu. - Bučiniu?
Bučiniu?!
Supratau.
Vadinasi, viskas?
Taip.
Paskutinė mano laisvo laiko dalelė.
Greitai gims dar vienas vaikelis.
Sveikinu!
Mano sūnau!
Mano tėti!
Ar galėčiau ką nors dar padaryti? Ar tu norėtum ką nors nuveikti?
Nežinau. Norėčiau...
Kai ko norėčiau.
Trumpai greitai pasivaikščioti.
Nusižengimas taisyklėms, bet jei nieko nepakeisime
ir būsime labai atsargūs, neturėtų būti blogų pasekmių.
Būtų puiku.
Ačiū, tėti.
Tokia naujausia mano istorija.
Ir mes, kaip visos šeimos, susitaikėme su mirtimi.
Ir gyvenome toliau.
Viskas grįžo į savas vėžes, keitėsi metų laikai,
tik visko patyrėme dar daugiau nei anksčiau.
Pripratome prie laimingos Kit Ket.
Paskui džiaugėmės kartu, kai ji tapo mama.
Nors ir ne pati geriausia ir apdairiausia.
Galiausiai,
manau, išmokau pagrindinę kelionių laiku pamoką.
Supratau net daugiau nei mano tėtis.
Einu pas vaikus.
Nesijaudink, galiu ir aš.
Taip, gal geriau tu, tingus kiškiuk.
Tiesa ta, kad man nereikia keliauti atgal laiku nė dienelei.
Turiu gyventi kas dieną, tarsi čia jau būčiau sugrįžęs.
Džiaugtis, tarytum tai būtų paskutinė
nepakartojamo ir paprasto gyvenimo diena.
Sunku iš karto
Viską teisingai suprasti
Man yra sakę, kad nesuprantu aš daug ko
Dabar žinau visus pavojus
Suklydimai ir nesėkmės atvedė mane čionai
Labas, tu jau nusileidai. Labai ačiū.
Kur aš buvau prieš dieną
Kai pamačiau tavo nuostabų veidą?
Dabar matau jį kasdien
Ir žinau
Kad aš esu
Aš esu
Laimingiausias iš visų
Laiku mes keliaujame visi kartu...
Kiekvieną mielą dieną.
Viskas, ką galime padaryti - tai iš visų jėgų
mėgautis šia nepaprasta kelione.
Iki pasimatymo.
Atia.
Iki pasimatymo.
PABAIGA
Lithuanian